אתה יודע אבא שלי, הוא תמיד אהב כל מיני ענפי ספורט ובשבילנו לגדול ספורט היה מה שעשינו כמשפחה והחלום שלו היה להיות מסוגל
שיהיה לו מספיק כסף כדי שיהיו כרטיסים לעונה עבור הדודג'רס והלייקרס וכל אירוע ספורט שהיה שם ושהוא בסופו של דבר יהיה הבעלים
של הקבוצה באמת מראה שהוא היה אוהד.
רחוב ראשון ואני חושב שזו הסיבה שהאוהדים יכלו להתייחס אליו כבעלים.
כי הוא היה אחד מהם.
שמי ג'יני בוס.
אני חלק מהבעלים והנשיא,
גם מושל לוס אנג'לס לייקרס.
ב-1979, אתם יודעים שאבא שלי התלהב מהרעיון שלא רק שהוא יקנה את הלייקרס, אלא גם
את קבוצת ההוקי לוס אנג'לס קינגס ואת הפורום שבו הם שיחקו והוא
אמר, דמיינו שאתם יכולים ללכת לכל הופעה שאתם רוצים ללכת אליה ולשבת בשורה הראשונה בגלל.
אתה הבעלים של הבניין שבו
הם משחקים, וזה בדיוק מה שהוא עשה בלילה הראשון.
ביום של מסיבת העיתונאים,
הוא דאג לקבל מפתח כי הוא רצה להיות מסוגל להיכנס אליו מתי שהוא רוצה והוא לקח כיסא וישב במרכז המגרש
בדיוק בפנים ופשוט לקח את הכל שוב.
אני חושב שזו הסיבה שהאוהדים כל כך האמינו בו כי הוא עשה בדיוק את מה שהיית עושה אם היית אוהד ולמחרת
התעוררת ואתה בעצם הבעלים של הקבוצה.
קשה לי להאמין שאני הבעלים של הלייקרס כאילו זה חלום שהתגשם.
זאת אומרת, אתה יודע, כרים עבדול ג'באר הוא באמת גיבור גדול שלי וכמובן שזה היה מאוד מרגש עבור נער.
כשהייתי בוגר תיכון, יצא לי
לראות שזכיתי לראות את אלטון ג'ון והאיגלס ואתם יודעים, כל
סוג של אירוע שאפשר לדמיין וללכת למשחק של הלייקרס ולראות את מג'יק ג'ונסון ו-ו.
פשוט זה היה סתם. זה היה פשוט כיף,
כיף, כיף ממכר.
לוס אנג'לס לייקרס בחרה במג'יק ג'ונסון
העירוני, מישיגן עמדה על 682 מאות. קשה
תארו לעצמכם איך היה הדראפט עכשיו עם כל כך הרבה סיקור
תקשורתי, אבל אתם יודעים, הם לא כולם היו בניו יורק וחיכו לקבל גיוס.
אתם יודעים, הם גייסו את מג'יק ג'ונסון והם הטיסו אותו
ללוס אנג'לס, אז זו הולכת להיות הפעם הראשונה שאבא שלי פוגש אותו.
הוא הגיע לבית שלנו.
הוא צלצל בפעמון הדלת. היה לי הכבוד לפתוח את הדלת והנה היה הילד הזה עם החיוך הזה שפשוט פוצץ אותך.
אז שאלתי, חיזרתי אחריו ועם ביל שרמן לתוך
הבית, ושאלתי אותם אם הם רוצים משהו לשתות.
עשיתי קצת שיחת חולין וקסם
אמר, אתה יודע, אני ממש שמח שנבחרתי בדראפט על ידי הלייקרס ואני הולך לשחק כאן שלוש שנים.
ואז אני הולך לשחק עבור דטרויט פיסטונס.
כי זה המקום שממנו
אני בא, כמו שלי. מוציא אותך מהראש שלי.
לא האמנתי למה שהוא אמר ואתה יודע.
ואתם חייבים לדמיין. הייתי בן 17 וקסמים 19.
זאת אומרת שאנחנו מאוד קרובים בגיל.
הוא סתם עוד נער בשבילי אבל הייתה לו את הפקודה הזאת ואת החזון הזה של מי בדיוק הוא היה ומה הוא יודע מה הוא אהב לעשות.
ואני מחכה, רגע, זו לא התוכנית.
אז רצתי למעלה לדבר עם אבא שלי ולהגיד, אתה
יודע, הוא פשוט אמר לי את זה.
הוא הולך לשחק שלוש שנים.
ואז הוא הולך לעזוב ואבא שלי לא החסיר פעימה.
אפילו לא הפסיק את מה שהוא עושה.
הוא אמר, אתה יודע? ברגע שהוא לובש מדים של הלייקרס ויוצא על הרצפה.
הוא לעולם לא יעזוב,
וזה בדיוק מה שקרה,
כי, אתם יודעים, קסם יכול להיות ראש עיריית לוס אנג'לס.
הוא יכול להיות מושל קליפורניה.
עד כדי כך המדינה אוהבת אותו.
וכמה שהוא אוהב את העיר הזאת.
אבא שלי ידע שהוא השדכן האולטימטיבי והם באמת היו.
אני חושב שהיחסים הכי מיוחדים בין בעלים לשחקן שהיו אי פעם וכנראה אי פעם יהיו.
אז כשאנחנו משחקים ביליארד עד 4: 00 או 5: 00 בבוקר.
הוא בחר במוח שלי מה אני רוצה לעשות אחרי הכדורסל.
ואמרתי לו שאני רוצה להיות איש עסקים.
אז מה שהוא היה עושה זה לשים אותי בסיטואציות עסקיות ולא ידעתי שהוא עושה את זה כדי להכין אותי לחיים שאחרי הכדורסל.
והוא הפך ליועץ שלי.
וכך היה. זה היה אדיר כי איתו ועם המומחיות שלו.
ידעתי שיש לי סיכוי להצליח מחוץ למגרש הכדורסל.
אבא שלי טיפח אותי מגיל צעיר כדי להיות במצב שאני נמצא בו עכשיו.
הוא עודד אותי ולימד אותי וגדלתי
בזה, למדתי המון.
לדוגמה, כשאבא שלי מכר את הפורום ובחזרה באותם ימים.
הכלל היה שאתה אף פעם לא שם את משחקי הבית שלך בטלוויזיה ואתה יודע שאבא שלי דיבר על פתיחת ערוץ.
זה יראה את כל
המשחקים, את כל משחקי הבית, והייתי בפאניקה כי
אמרתי, טוב, אם נעשה
את זה, אז אף אחד לא יבוא לראות את הקבוצה משחקת.
קל מדי להישאר בבית ולצפות בזה והוא אמר
לא, צריך לחשוב על זה.
ג'יני כמו במקום להתחרות,
אנחנו בעצם רק מגדילים את גודל הפורום כי לא כל מי שרוצה לראות את המשחק יכול להשתלב בפורום ואנחנו חייבים.
תרחיבו את זה ותדעו שזה היה סוג כזה של
חשיבה כזאת, ושאני אחווה את זה.
זה בהחלט עזר לי כמנהל היום,
והוא ידע שאני נהנה מזה והוא ידע שזה משהו שאנחנו יכולים לעשות יחד.
ואתם יודעים, הייתי אחד מאותם ילדים שהיו מציעים להביא סופגניות לפגישה.
הייתי מביא את הסופגניות פנימה ובמקום לעזוב הייתי עושה זאת.
לשבת בפינה ולהקשיב למה שקורה כדי שהוא ידע שזה משהו שמעניין אותי, עוסק בו, וכך
זה הכין אותי שוב למקום שבו אני נמצא היום.
ביום שני. הפסדנו
מה שכולנו יודעים להיות הבעלים הגדול ביותר.
בספורט. אי פעם. הוא היה בעלים מבריק ומדהים,
אבל הוא היה אפילו אדם טוב יותר.
בלב גדול. החזון שלו התעלה על המשחק.
וכולנו מפונקים מהחזון שלו.
ועל ידי הדחף שלו
כדי לזכות שנה אחר שנה אחר שנה.
אני רוצה לשאול את כולכם
בבקשה להצטרף אלינו ברגע של שקט.
לכבוד. הרופא הגדול,
ג'רי בוס.
הלייקרס היו כל כך חשובים
לאבא שלי, והיה לו ממש חשוב שנמשיך שזו הייתה המשאלה שלו עבורנו.
הוא היה מאוד ממושמע באופן שבו הוא קבע הכל כשלכל האחים שלי יש תפקיד ומלמדים אותנו היטב.
אהם? אתה יודע, אני צנוע על ידי לייקר ניישן.
האוהדים של הלייקרס כי הם האוהדים הכי טובים.
מכל קבוצה בכל עיר הם אוהבים את הקבוצה הזו.
אנחנו רוצים לגרום להם להיות גאים.
אנחנו רוצים לגרום לאבא שלי להיות גאה ואנחנו מחויבים לעשות את זה ולהחזיר את הקבוצה למסלול.
חשבתי שכשאתה צופה בלייקרס משחקים, זה כמו לצפות
בסרט שכל דבר שאפשר להעלות על הדעת קורה.
זה נראה כמעט כאילו זה תסריט מתישהו.